I morgondunklet-
- och måhända även i dunklet mellan krig och fred, återvänder kungen.
Hans majestät håller riksråd medan spänningen stiger i världen.
Före lunch återvänder mr Chamber- lain från en audiens med kungen.
Senare skriver parlamentet en ny sida i sin långa historia.
Varje medborgare gör sin insats.
London förbereder sitt försvar mot flygattacker.
Det är allas plikt att veta vad man ska göra vid en flygräd.
Känner ni till signalerna?
Vi upprepar dem, men tyst, för att inte skrämma folk utanför.
Faran över.
Har ni gasmasker...?
Det pratades ständigt om att göra sig redo för krig, men inget hände.
Det var bara ord och ingen handling.
Hopalong Cassidy, å andra sidan, var verklig.
Söndagen den 3:e september 1939.
Alla som var med, minns precis vad de gjorde det ögonblicket.
Jag hade precis skjutit ner några boskapstjuvar.
Så slank jag tillbaka några 100 år och red genom en förtrollad skog.
Trollkarlen Merlin dök upp fram- för mig och hästen stegrade sig.
Sen hände nåt ännu märkligare.
Alla söndagsmorgonens gräsklippare avstannade plötsligt.
Här är London och ett uttalande av premiärministern.
Jag talar till er från rådssalen på Downing Street.
Imorse gav vår ambassadör i Berlin den tyska regeringen ett brev-
- där det stod att om vi inte hört ifrån dem före klockan 11-
- att de var beredda att dra tillbaka sina trupper från Polen-
- så skulle krig råda mellan oss.
Nåt sånt löfte har inte erhållits-
- och följaktligen är vårt land i krig med Tyskland.
Sluta, Sue! - Hon sjunger utan att veta vad det betyder.
Var är mina strumpor?
- Det har utbrutit krig. - Det är väl inte mitt fel.
- Jag behöver ändå mina strumpor. - Sluta tjata om dina strumpor!
Det är ett flyganfall!
Det har redan börjat. Ett flyganfall!
Ner! Res er inte upp!
Det är "faran över". Det var bara ett test.
Vi väntade oss att bli bombade direkt, men inget hände på länge.
Alla undrade över hur man kunde starta krig på en så vacker dag.
Några gräsklippare startade igen, men klingade på nåt sätt falskt.
Inget skulle bli som förut.
Tänker du hjälpa till, eller inte?
- Här är fullt med vatten igen. - Sablar!
- Det sipprar upp ur leran. - Du borde ha tjärat golvet...
Det är själviskt att ha dem kvar hos dig.
Min moster i Australien har erbjudit sig att ta emot dem.
Nappa på det. De får en mycket bättre framtid där borta.
Det är så långt borta. Det skulle jag inte klara.
Att bygga skyddsrum suger.
Några bomber kanske väcker landet till liv.
Det krävs mer än det för att få liv i Dawn en söndagsmorgon.
Det här låtsaskriget går mig på nerverna.
Om vi nu ska ha krig så önskar jag de kunde sätta igång.
- Väntandet tär på oss alla. - Vi får vänta 10 minuter på lunch.
- Minns du drillen, Mac? - Den här har klarat sig från malen.
- Har du sparat kopplet i alla år? - Ja. Det kan komma väl till pass.
Med hans majestäts tillåtelse-
- har jag bildat en ministär av män och kvinnor från alla partier.
Ett måI förenar oss alla. Att kriga tills segern är vunnen.
Att aldrig kapitulera för träldom och skam-
- oavsett priset.
Jäkla gin, det får mig alltid att gråta.
Hon gråter bara när hon är lycklig.
Sluta. Nu börjar jag med.
- Det är vår plikt, Mac. - Den gjorde vi i förra kriget.
- Du går när jag går. - Vad visste vi? Vi var bara 17 år.
Jag hörde militärmusikkåren marschera förbi igår.
Det fick håret att resa sig på mig.
- Vi har sovit i 20 år. - Dra åt helsike!
Kom nu.
- God natt, Molly. - God natt.
Vet ni vad klockan är? Bums i säng med er!
Så ska vi inte bli som vuxna, vi är inte ens som de nu.
Jag står i ösregnet vid sidan av en lerig väg...
...kantad av de oundvikliga poppelalléerna.
Bara några få lastbilar kör fram och tillbaka från frontområdena.
Mot oss kommer en bataljon ur ett känt irländskt regemente.
De marscherar tre och tre i full stridsmundering...
Jag red med draget svärd mot turkarna.
Ditt nöt. Vi gjorde vårt i sista kriget.
Jag hörde militärmusikkåren marschera förbi.
Det fick håret att resa sig.
Pappa! Pappa!
Farbror Mac!
Pappa.
Pappa!
- Härligt att råkas. - Finfint att träffa dig.
Sköt om dig.
Hejsan, ungar.
Förlåt mig, ungar. Jag har tagit värvning.
Jag behövde en styrketår för att kunna berätta för er mor.
- Stå på dig! - Lugn, soldat!
Han är verkligen prima.
Stick.
- Hans hand är klämd i dörren. - Dumme jäkel!
Vi försöker vinna ett krig och du klämmer handen i en bildörr!
Min hand! Förlåt.
Det får duga så länge kriget varar.
Kila hit och polera den lite då och då.
En bil behöver omvårdnad.
- Har Sue förstått rätt? - Om vad?
- Du har tagit värvning. - Jaså, det.
- Du kunde berättat det för mig. - Det är över till jul, sägs det.
Låt bli...
Sluta.
Var inte fånig!
Jag klarar det inte på egen hand.
Jag får skicka i väg barnen.
Snygg lyra, Billy.
Billy, jag vill säga en sak innan jag åker.
Du har inte riktigt åIdern inne, men...
Det gäller skruvat kast.
Din hand är för liten men du kan alltid försöka.
Du ska få veta hemligheten nu ifall nåt händer mig.
Tjejkastet känner du väl till?
Och killkastet?
Skruven ser ut som ett tjejkast men är egentligen ett killkast.
- Det är som att narras. - Just det.
När du narras vill du komma undan. Men andra vill du ertappa.
En bra slagman upptäcker en skruv, en bra kastare döljer den.
Glöm aldrig det.
Farväl, Grace.
- Men, Grace... - Vattenkranen står på.
Jag måste gå.
- Var snäll nu. - Hej då, pappa.
Hej då, Dawn. Ta hand om Susie.
Farväl, Billy.
Billy.
- Farväl, Billy. - Billy!
Glöm inte vad jag sa.
Pappa!
Pappa...! Pappa!
Efter det där bör kriget bli en enkel match.
- Dags att ge sig av. - Vi vinkar av dem.
Föräldrar som följer sina barn till 16-tåget till Southhampton-
- ombedes lämna barnen vid spärren till perrong 9.
Tyvärr tillåts inga föräldrar på perrongerna.
Lämna barnen vid avspärrningen-
- och se till att de bär korrekt adresslapp.
Australien? Ta farväl och släpp igenom dem.
Det blir inte för lång tid. Inte för lång tid alls, Susie.
- Ta din väska, Billy. - Hej då, Susie.
Vi ses snart. Jag lovar.
Jag missar kriget. Det är ditt fel.
Föräldrar får inte passera avspärrningen.
Jag klarar det inte. Vad tjänar det till?
Släpp fram mig. Jag vill ha min familj!
- Ni fyllde väl i formulären? - Ja. Nu vill jag ha dem tillbaka.
- Mac! - Vänta här.
Billy! Susie!
Kom, Susie. Vi ska åka hem.
Släpp mig! Jag vill åka!
Alla stirrade på oss. Varför måste du göra så?
Som du vill.
- Kom, då. - Grace!
- Har ni ändrat er igen? - Ja.
Nu är det för sent. Ansök igen. Ni får skylla er själv.
Billy!
Billy, sätt fart. Jag är ledsen. Vakna. Gå upp.
Susie, raring. Upp med dig.
Vi går ned i skyddsrummet.
Kom, Dawn. Packa ihop dina saker.
Det är iskallt ute.
Nåväl, under trappan.
In med dig, Susie.
Tänd stearinljuset.
Hoppsan! Så där, ja.
- Vad gör vi om en tysk kommer in? - Var inte dum.
Varför tar du jämt med dig förskäraren hit?
Lyssna. Fotsteg. De kommer närmare.
- Jag fick honom. - Hon retas bara.
Luftvärnseld!
De lägger ut en bombmatta. Två-tre-fyra-fem-sex...
Vi skulle ha gått till skyddsrummet.
Varför lät jag er inte åka till Australien?
Nästa är vår.
Gode Gud, låt den hamna på dumma mrs Evans. Hon är en kossa.
Jag tänker inte dö här som en råtta i en fälla.
- Dawn! - Jag tänker gå ut.
Här är underbart! Kom och se fyrverkeriet, Billy.
Titta där!
Splitter. Fortfarande varmt.
Stanna kvar där du är. Susie, rör dig inte ur fläcken!
Kom in, genast.
Jag tvår mina händer när det gäller er.
In med er! In med er!
Stackars kvinna.
Stackars London.
Jag tror att faran är över. Har du dina smörgåsar, Susie?
Billy, håll er på trottoaren och söla inte.
- Hej då, mamma. - Hej då, Dawn.
- Det kunde ha varit vi, Evie. - Ja.
Så mycket granatsplitter.
Jag är så ledsen, Peggy. Kom till oss och ät frukost.
Den är från en landmina.
Fan!
Men...
Uppställning! In i ledet!
Rättning höger.
Försenad. Mitt rum före morgonsamlingen.
Se rakt fram! Rör er inte, barn. Med disciplin vinner man krig.
Höger om! Marsch!
Vänster, höger, vänster, höger... Pendla med armarna!
Å Gud, låt våra fiender gå under.
Gör dessa barn till Herrens sanna soldater.
Låt våra rättfärdiga granater förgöra fiendeplanen.
Herren, ge herr Hitler mardrömmar. Låt honom inte sova oskuldens sömn.
Stötta våra soldater vid fronterna.
Gör deras svärd blankare och värm deras kulor med din eld.
Vaka över dessa dina barn-
- som viger denna dag till studieinsatser för kriget. Amen.
Psalm nr 540. "Strid för goda makter med alla krafter. "
Rosa... rosa... rosa... rosa.
Vad är de rosa bitarna? Rohan?
- De är våra, fröken. - Ja, de tillhör brittiska imperiet.
Harper. Hur stor del av världen är brittisk?
- Vet inte, fröken. - Är det nån som vet?
Jennifer Baker. Just det. Två femtedelar är vår.
Det är vad kriget handlar om. Män kämpar och dör-
- för att rädda de rosa bitarna åt er, era otacksamma kryp.
Sidan sjutton. Det brittiska imperiet.
Lägg undan böckerna! Ut med er!
Låt bli att knuffas!
Gå till era egna skyddsrum!
Lugna er! Var tysta, allihop! På med gasmaskerna!
Maskerna ska filtrera bort fiendens vederstyggligheter.
Andas långsamt. In, ut...
Ingen panik. In, ut...
Nu säger vi 9:ans gångertabell. 1 x 9 = 9, 2 x 9 = 18...
...3 x 9 = 27, 4 x 9 = 36...
...5 x 9 = 45, 6 x 9 = 54...
...7 x 9 = 63, 8 x 9 = 72, 9 x 9 = 81.
Titta, Sue!
- Vad är den till för? - Den hindrar sikten för tyska plan.
Jag kan inte hålla fast den.
Hoppas den blir kvar under hela kriget.
Jag måste släppa den.
- Vad gör du på vårt område? - Letar efter granatsplitter.
Fånga honom!
För honom till högkvarteret, men sätt på ögonbindel först.
- Vad har du? - Titta, en tändhatt.
Du ser inget igenom den här.
Inte sprängd.
- Du spionerade. - Jo, det gjorde du.
Vi ska få dig att tala.
Skarpa skott.
Ta hit honom.
Tala, annars...
- Tala...! - Tala! Tala!
Jag ska berätta en hemlighet.
Tyskarna släpper ner män på sönderbombade områden.
Min farbror är i krigsministeriet och varnar mig för att gå dit.
- Pojkar försvinner hela tiden. - Är det sant?
Om man hittar dem så skär de halsen av en.
De är tvungna, annars blir de ertappade.
Jag önskar att en skulle komma in genom den där dörren nu.
Jag är träffad!
- Vill du vara med i vårt gäng? - Gärna det.
Kan du några svärord? Säg dem. Sätt igång.
Du får inte vara med om du inte kan svära.
- Jag kan bara ett. - Säg det då.
- Sätt igång. - Fan.
Det är speciellt, och används bara för nåt verkligt viktigt.
Säg efter mig... Dra åt helvete.
Kräk.
Jäkla.
Sätt ihop dem. Dra åt helvete ditt jäkla kräk.
Okej, du får vara med. Nu slår vi sönder grejer.
FLYGANFALL, TA SKYDD - Samla ihop era saker.
Vi kan väl se slutet?
- Det är äkta vara utanför. - Det är inte detsamma.
En luftduell. Man ser inte vad som händer.
Ett tyskt plan! Det har blivit träffat!
Titta! Han har hoppat ut!
- Vilket oväsen. Folk försöker sova. - Vi har skjutit ner ett plan.
Se upp.
- Vad står på? - En tysk pilot.
Grip honom, då.
Passa er.
- Sätt igång. - Vi står bakom er.
Du krigsfånge.
Den här vägen.
Akta... brysselkåI.
Fallskärmstyg av siden!
De är sneda, Billy.
Gör om dem.
- Fortsätt. - Så högt upp ser ingen.
Det vet man aldrig. När jag dansar jitterbug.
- Toppen. Hur var det för dig? - Lite för snabbt.
Nu kan vi dansa långsamt.
- Har du nån ny sorts strumpor? - Kanske det.
Inga strumpeband. De bara försvinner upp i din rumpa.
Hjälp mig, killar. Flickan slår mig.
- Fienden är bakom dig, Billy. - Var? Var?
- Vidta undanmanöver. - Jag vet inte hur man gör.
Jag kan inte!
Använd skruven... som jag visade dig.
- Akta mitt granatsplitter. - Jag börjar en egen samling.
- Kanadensisk. Varifrån fick du den? - Det angår dig inte.
Susie, vakna. Snabbt som blixten.
Billy... vakna. Snabba på.
Dawn...! Dawn! Flyganfall.
Vad har du haft för dig? Kom nu.
Jag går inte till skyddsrummet. Hellre dör jag.
Dawn! Kom genast ner!
Snabba på. Se så...
Gode Gud, ta mig, men skona dem.
Vänta, Billy...!
Spring! Spring!
Dawn!
Upp med dig, Billy!
- Är du oskadd, Billy? - Du struntar i om jag dör.
Hur kunde du lämna mig där? Även om du inte älskar mig.
Säg sanningen. Du var tvungen att gifta dig på grund av mig.
Vilka idéer du får.
Därför har du aldrig tyckt om mig. Jag är olik dig.
Allt är sig olikt nu så det kvittar. Så det så.
Rohan! Rohan!
Paulines mamma blev dödad i natt. Det blev hon visst.
- Visst blev hon, Jennifer? - Ja. Hon stendog.
Fråga Pauline.
Visst stämmer det att din mamma blev dödad i natt?
Där ser du. Vad var det jag sa?
Mår du uruselt, Pauline?
Hon mår uruselt.
Fråga henne om hon vill leka. Du är tjej.
Pauline... Pauline, vill du ha granatsplitter?
Nej.
- Vill du leka? - Gå härifrån.
Paulines mamma blev dödad i natt. Det blev hon visst. Fråga henne.
- Kom, här kan du inte stanna. - Jag bor här.
Naturligtvis. Kom nu...
Mamma? Mamma?
- Mamma! Mamma! - Det här är snart kirrat, Billy.
- Paulines mamma blev dödad. - East End har brunnit i 3 nätter.
- Var glad åt det du har. - Det är jag, Molly.
- Vet ni vad de gör nu? - Ännu inte träffad, mrs Evans?
De släpper ner besmittade råttor på bombade områden.
Billy fann en pytteliten fallskärm. Så det var det den användes till.
Är pianot oskadat? Det är täckt av damm.
- Vi får höra efter. - Spela nånting, Grace.
Känner du igen den här, Dawn?
Vi sjöng inte så ofta före kriget. Åtminstone inte på dagen.
- Dawn har mognat kvickt. - Sånt är kriget. Allt går snabbt.
- Såg inte jag dig med en soldat? - Jag gör bara min insats i kriget.
- Prata inte så vulgärt i mitt hus. - Det var ett skämt.
Jag är en 15-årig skolflicka. Jag vill bli nunna när jag blir stor.
Grace, spela några takter av gamle Fred.
- Ja, gör det, mamma. - Låt gå.
Berätta för dem om Paulines mamma.
Inte nu. De skulle inte tro mig.
Se, jag hittade fotografiet på George...
En inkräktare! Och det är en tjej!
- Ta henne till vårt näste. - Inga flickor, sa vi ju.
Vi har en säng.
Roger! Roger!
- Låt mig vara! - Pauline.
- Nej, det gör jag inte. - Var lite bussig nu.
- Ni är för många. - En åt gången då?
- Du får en sak. - Vad då?
Kör till, då. Ställ er på ett led.
På brädan.
Bättre har jag sett.
Kåtlisa.
Kom, då. Den bits inte.
Lägg av. Dags att slå sönder grejer.
Fullständig förintelse, gubbar!
Gå härifrån!
- Vad ska detta betyda? - Fan!
Dumma små krabater. Sluta!
Till undsättning!
Det här ska du få äta upp, dumma unge!
Sluta, era fårskallar!
Där fick han. Tro att de kan komma hit och ta våra kvinnor!
Var inte det din syster, Rohan?
- Och vart tänker du ta vägen? - Ut.
Gå upp på rummet genast och torka bort läppstiftet.
Du skulle aldrig våga trotsa mig om din far var här. Upp med dig!
Om du är klar, så går jag.
Slyna!
Varför lyckas jag aldrig nånsin få grepp om dig?
Jag vill ha honom så oerhört mycket.
Jag begår självmord om jag inte får honom.
Så ja, så ja... Min flicka.
Gå om du vill.
Vad spelar det för roll? Vi kan alla vara döda imorgon.
Jag kan inte gå sån här.
Ta med honom hem om du verkligen älskar honom.
Ta inte död på kärleken.
Det kommer du att ångra resten av ditt liv.
Vem har sagt nåt om kärlek?
Herregud, så vår gata ser ut.
Bill... Sue...
Jag har...
Jag har... suttit på motorcykeln i fem timmar.
Jag har bara... 36 timmars permis.
Räck mig ryggsäcken, Bill.
Tack.
- Vad är det där? - Sylt.
- Den liknar ingen jag känner till. - Det är tysk sylt.
Fullt ätbar.
Kommer från en sänkt tysk båt. Lådvis med sylt flöt iland.
De våra hittade dem på stranden.
- Vi vet inget om den. - Vi vet att den är oransonerad.
Den kan vara utplacerad. De vet att vi är tokiga i sylt.
De kunde förgifta halva landet!
Kom, barn. Ni får inte stå för nära när han öppnar den.
Nå?
- Den ser... utländsk ut. - Sylt är sylt!
Jag vill ingen ha. Det är inte patriotiskt.
- Du gillar inte sylt. - Det hör inte hit.
- Varför inte smaka på den? - Smaka du.
Ge oss lite, pappa.
Så ska det låta. - Kom.
Varför sa de inte ifrån innan du började officersutbildningen-
- att du var för gammal för en tjänst?
Jag var inte för gammal förrän jag avslutade utbildningen.
- Vad ska du bli, då? - Kontorist.
Jag lär mig skriva maskin. Jag ska skriva maskin för England.
Stackars Clive. Och du som ville det så gärna.
Du är ett sånt barn.
Det är god sylt. Nästan lika god som engelsk sylt.
Sylt är sylt, världen över.
Bruce, det här är min far. - Korpral Bruce Carey.
Menige... Rohan.
Pappa hade med sig tysk sylt. Vi trodde att den var förgiftad.
Giftet fanns i botten.
- Här är en klädnypa, mamma. - Tack, Susie.
- När får du permis igen, tror du? - Inte förrän till jul.
Bra att du inte skickade i väg dem.
- Välkommen hem. - Hejsan. - Hej Mac, gamle gosse.
- Se vad Molly har med sig. - Det blir sjöslag före kvällen.
Följ med till det bombade området. Du lovade.
Var försiktig, Billy.
Vad är det här för krig, Mac?
Kom hit upp!
I Cumberland finns inga flyganfall.
Värsta problemet är att skaffa färgband till skrivmaskinen.
När jag stred mot turkarna visste jag vad saken gällde.
Det trodde du bara.
Vi har blivit lurade hela livet.
Ta din gata, till exempel. Rosehill Avenue.
Inga rosor, ingen kulle, och den är då rakt ingen aveny.
- En aveny har träd. - Det var tal om att plantera några.
Propaganda. Vi har blivit snuvade.
- Hur är ditt krig, Mac? - Jag fifflar, som alla andra.
Förutom de värnpliktiga.
- Finns det ingen mening med allt? - Jo.
Vi måste tvinga bort den där typen Hitler.
Se så vild pojken har blivit.
Och Dawn... 16 år och ränner med en soldat.
Håll ett öga på dem för mig, är du bussig.
Allt har jag trasslat till. Jag har varit en jäkla idiot.
Det har du alltid varit.
- Lugn, soldat. - Åt helvete med regementet.
Titta... en spärrballong!
- En ballong som är på drift. - Fenorna är punkterade.
- Vad är det? - En ballong som är på driven.
Vi blir anfallna av våra egna ballonger! In med er!
Den kommer hitåt!
Ingen panik! Håll huvudet kallt!
Håll er undan!
Underbart!
De är fina uppblåsta, men visst är det tragiskt när de slaknar.
Han fick nog och beslöt att det var dags att ha lite kul.
Håll er undan! Hemvärnet ska passera.
- In med er! - En lös ballong!
Låt den vara ifred.
Varför skulle de nödvändigtvis göra så där?
Inte Dawn igen.
- Det är Bruce. - Vad gör han här?
De lär sig nog fortfarande, det är därför de rör på sig.
- Jag har gjort det. Med Pauline. - Du Ijuger.
Mamma ligger stilla och pappa rör sig ovanpå. Så gör man när man kan.
Vilket flyganfall. Kände du inte hur huset skakade?
Du måste ha sett granater explodera.
Vi gifter oss. Vi kan bo i Montreal.
Jag kan lära dig franska.
Bli inte känslosam. Du förstör alltihop.
Vi fick en underbar vecka.
Den bästa smekmånaden nåt par nånsin haft.
Jag älskar dig så högt. Lova att du är försiktig.
- Se så, upp med hakan. - Om nåt skulle hända dig...
Andrew!
- Hej, Evelyn. - Hej, Grace.
- Vad jag avskyr det här snålandet. - Mig gör det inget.
Det var svårare före kriget att hålla skenet uppe.
Nu är det patriotiskt att vara fattig.
Jag letar efter nåt med lite flärd.
- Gillar du inte den här? - Jag fattar inte hur du klarar dig.
Tre ungar, militärlön, alldeles ensam.
Jag trivs att vara ensam. Det är sant.
Jag har aldrig vant mig vid att dela säng med nån.
Jag älskar att ha en man i sängen.
Hans doft, hans håriga kropp och tyngden av honom.
Och när de gör det mitt i natten och man inte vet om man drömmer.
Det är det allra bästa. Inga skuldkänslor.
Inte för att jag bör ha några - vaken.
Jag pratar inte om Mac.
Han har inte rört mig på evigheter, och inte ofta nånsin.
Mitt liv började när han fick nattarbete.
- Du driver med mig, Molly. - Gör jag?
Se på den här. Den är fin.
Ursäkta.
- Jag såg den först! - Ge hit!
- Jag älskar rosa. - Du är inte utvecklad nog för den.
Men det är jag.
Titta!
Att du bara vågar...
Mac, det var underbart.
- Har inte varit på konsert sen... - Sen promenadkonserterna med mig.
Det stämmer. Inte sen jag gifte mig.
...lysa starkare än det gör nu.
Hon blundar inte.
Varken mod, offervilja, medkänsla eller vänskaplig omtanke.
Må Gud... välsigna er... alla.
- Han var mycket bättre i år. - Det säger du varje år.
Landet och kungen är ett. Stammar han så vacklar vi.
Han bättrar sig, likaså gör vi.
Pappa är ursinnig. Det var nationalsången.
- Billy. Tänk. - Första ordet.
Andra ordet.
- Vilka fina puddingar. - Syltbakelser.
Dags för min årliga skåI.
- Fyll på era glas. - Snälla pappsen, låt bli.
SkåI för Mary MacDonald.
- Thelma Richardson, Bobo Hinds... - Snälla mamma, stanna.
George, sluta! Jag tillåter inte sånt uppförande i mitt hem!
Lilla Sarah... hon var fartfylld.
- Och Marjorie Anderson. - Det räcker. Sätt dig!
Och Henry Chapmans tös... hette hon Thelma?
Jag kan se de kornblå ögonen. Jag minns inte ditt namn, min söta.
Måste vi lyssna på det här varje år? Du är full. Sätt dig.
Betty Browning. Betty, jag ska säga dig en sak.
Jag är 73 år och har sett mycket här i världen...
...men jag har aldrig skådat nåt finare...
...än formen på Betty Brownings bröst.
Mina flickor, ni må vara döda, eller gamla och förtorkade-
- men så länge jag är vid liv, ska jag hedra er.
Gud välsigne er alla.
- Det var Sheila, morfar. - Vad sa du?
Henry Chapmans dotter hette Sheila, det minns jag från förra året.
Det stämmer. Den här pojken kommer att gå långt.
Nåt är på tok. Vad är det?
Vi får inget säga, men vi blir ivägskickade imorgon.
- Vart? Du vet, men säger inget. - Jag svär på att jag inte vet.
Här är din julklapp.
Ska jag sitta hemma i resten av kriget och glo på en ring?
Och du träffar nån fransyska som talar ditt språk. Nej tack.
Gör som du vill.
Mamma...
Han har blivit förflyttad och jag var hemsk mot honom.
Låt det inte sluta så där. Spring efter honom.
- Se så, svälj stoltheten. - Vad är det nu för nåt?
Vi har missat dem. De har åkt.
Kan ni inte tala om vart? Jag är inte nån spion.
Det skulle jag göra om jag kunde. Men jag kan inte.
- Han skriver så snart han kan. - Visst. Ni möts igen.
Jag vet ej var, kära vän...
...men under tiden är jag ledig imorgon kväll
Hej då, pappa!
Var brevet imorse från Bruce? Vad skriver han?
Att jag hade rätt. Det var bättre att göra slut helt och hållet.
Det var nog vettigt efter omständigheterna.
Nu har han fått mig förälskad, vilket jag aldrig ville bli.
Ringen...
Jag hittade ringen.
Det var onödigt besvär, Bill.
Där fick jag dig.
När jag träffade din mor kunde hon stå på händer.
Det kanske jag fortfarande kan. Det var evigheter sen jag försökte.
- Ja... - Nej, nej, nej...
- Bra! - Vad var det?
Tjocka Berthor bombarderar Frankrike.
Vi påminner dem om att vi är kvar.
Varje granat kostar lika mycket som en Ford 8.
- Vem betalar för dem? - Det gör vi - för resten av livet.
Minns du stranden, Mac? Under alla somrar...
- Våra två familjer tillsammans. - Det var lyckliga tider, Grace.
Nu är det bara du och jag.
Tack för idag, Mac.
När du blir lite större ska jag lära dig "skruven".
Där rök ännu en Ford 8, farbror Mac.
- Vet du vem Molly rymde med? - En polsk pilot.
Låter som ett dåligt radioskämt.
Du saknar henne. Det gör i alla fall jag.
Hon sa: "Jag vet att du älskar mig, Mac"-
- "men du har aldrig älskat mig tillräckligt. "
Att inte älska tillräckligt. Det är hemskt att göra mot nån.
Det gjorde jag nog mot Clive.
Jag höll alltid nåt tillbaka.
Det är bäst att lämna allt osagt.
Du och Clive var alltid ihop.
Han frågade ideligen, och jag väntade ihärdigt på-
- att du skulle säga nåt. Men det gjorde du aldrig.
Clive hade jobb. Det hade inte jag. Jag kunde inget säga.
- Vi gjorde det enda hederliga. - Kriget har satt stopp för sånt.
Vi kan inte förändra det som hänt, det kan inte ens kriget göra.
Vi gjorde det rätta, men vi gick miste om kärleken.
Och det är sorgligt, Mac.
Dawn! Dawn...!
- Grace! - Mamma!
Tack gode Gud att du är oskadd.
- Var det ert hus, frun? - Jag visste inget om nån flygräd.
Det var ingen bomb, bara en brand. Sånt händer även under krigstid.
- Smälter mitt granatsplitter? - Det skulle jag inte tro.
Om jag ändå haft mina nylonstrumpor på mig.
- Mina ransoneringshäften... - Grace! Stanna...!
- Jag vill ha mina häften! - Vi vill inte förlora er med!
Grace, ta Sue.
- Har ni nånstans att ta vägen? - Det ordnar sig. Hon är med mig.
- Roger, titta. - Fint.
Skräp.
Titta, en smält radioapparat.
Det här är mitt hus! Vad gör ni här?
- Billy, sluta! - Ni grabbar sticker härifrån nu!
Billy, det räcker...
Spring!
Symaskinen ser inte så illa åtgången ut.
Mina tennsoldater har smält.
Mac, titta...
...några av fotografierna har inte gått förlorade.
Grace, den här kappan bör passa dig...
...och här är lite köksattiraljer. - Tack så förfärligt mycket, Evelyn.
- Titta, mamma. - Dawn, prova den här.
- Vad är nu det här? - Mina tennsoldater.
Det är bara saker. Vi har fortfarande varandra.
Jag struntar i huset.
Jag avskyr alla som tittar på oss och är snälla.
Jag kommer! Räddningen är på gång. Allt ska ordna sig!
En annan värld, inte sant? Och inte miltals från Piccadilly.
Dra in båten och förtöj den.
Är du stark nog för ännu en chock? Du ska bli mormor.
- Ofattbart att det här händer mig. - Det är bara ett hus. Ett hemskt.
De borde alla brännas ner, bombas, och byggmästaren hängas.
- Hur har jag förtjänat det här? - Du gifte dig med idioten, Clive.
- Strunt i det, ni ska bo hos oss. - Hur länge?
- Tre och en halv månad. - Så länge? Nå ja, varför inte?
Det är nästan sommar. Låt grabben springa fritt.
Gud välsigne dig, Mac.
- Vad hade jag gjort utan dig? - Du kanske ännu hade haft huset.
Jag önskar att allt kunde ha varit annorlunda.
Sköt om dig, Grace.
Knuffa ut oss. Hoppa in.
Bra gjort, Billy.
Allt jag har kvar finns i den här lilla båten.
- Får jag försöka? - Lägg din hand på min.
Få kläm på det hela.
Jag ska lära dig allt om floden.
Ännu ett år i den hemska förorten och du hade inte stått att rädda.
Titta... de kommer hitåt. Framtiden är på marsch.
Jag förbannar er, volt, watt och ampere.
Billy, kom hit. Lyssna... om du hör nåt.
Du är iskall! En sån chock kan ge mig missfall.
Det vore en idé. Gör om det igen.
Frukost.
- God morgon, mormor, morfar. - Har du sovit gott, raring?
- När får du nya ransoneringshäften? - Om ungefär 6 veckor.
Hur ska vi klara oss?
Med nässelsoppa som i förra kriget. Mycket näringsrikt.
Bill och jag fångar fisk. Flodfåglar lägger snart ägg.
- Vi ska överleva... - Te och socker, då, kloke Dick?
Rör er inte! Mor, hämta min bössa.
- Förbannade sluge satan! - Pappa...!
Låt aldrig en råtta smyga sig på dig, Bill.
Jag tror att du fick in en träff, morfar.
Han haltade när han sprang i väg.
Förlåt mig.
Upp, två, tre. Slunga fram stören. Låt den glida genom händerna.
Stöt inte förrän den når botten.
Så trevliga pojkar med halmhattar och kavajer-
- och alla båtarna var upplysta kinesiska lyktor, likt eldflugor.
Upp, två, tre. Slunga fram stören.
Låt den glida genom händerna. Stöt inte förrän den når botten.
Och grammofonen som spelade charleston på en av båtarna...
- Å, ni flickor. - Visst var det underbart?
Kolla spinnaren.
Ingenting ännu, morfar.
Nu är det din tur. Använd alla dina krafter.
Håll i den stadigt.
Ner med den. Så där ja. Och stöt.
Upp, två, tre, fyra...
- Visst gör han framsteg? - Låt den glida genom händerna.
Upp, två, tre.
Låt den glida genom händerna. Stöt nu.
- Den sitter fast, morfar. - Dra ut den! Låt den vara!
Häng kvar!
Lär dig en läxa för livet. Lämna aldrig båten för stören.
Hej, raring.
Hej, mina älsklingar. Hejsan på er.
- Billy bara växer, och se på Dawn. - Inget livstecken från Bruce?
- Alla män är odjur. - Det är vad jag gillar hos dem.
- Hejsan, pappsen. - Charity. Hope.
God eftermiddag, Faith.
Bara hönor, inga tuppar. Det är för många kvinnor i vår familj.
- Tycker du inte om dem? - Jo, men försök inte förstå dem.
Det leder till undergång.
- Du sa att vi kunde spela kricket. - Det stämmer. Kom.
Vill du inte ha den?
Du ser frustrerad ut, Faithy. Duger din man ännu ingenting till?
- Han är hemsk och borde buras in. - Låt honom inte slå klorna i Billy.
Jag vill inte ha männen här. Alla fyra gifte sig med oduglingar.
Kvinnor vill tämja en, bura in en och mata en med godbitar.
Pax för att slå först.
Teet är serverat.
Står jag bra?
- Sex poäng och utanför planen. - Visst inte.
- Ja! - Det var en skruvad boll.
Du var en oväntad segrare som kastar skruvade bollar i din åIder.
- Kasta hit en till. - Nej, du är ute. Det är min tur.
Tusan också...!
Beredd?
Två...
Fyra...
Vill du veta varför de heter Faith, Hope, Grace och Charity?
Din mormor döpte dem efter de dygder jag saknar.
- Åtta... - Omöjligt.
- Mamma, kan jag få en bit kaka? - Du får allt du vill ha.
Det är så underbart att ha er här.
Fan ta dig!
- Två... - Förbannade unge...!
Fyra...
- Bollen är borta! Sluta springa! - Det är bara ett spel, morfar.
Sex poäng och utanför planen.
Det här är precis som förr.
Var är fisken? Strunta i äggen! Fånga lite fisk!
I väg nu. Kom inte hem tomhänta. Då blir det ingen kvällsmat.
- Har du fått napp? - Nej. Har du?
Jag vågar inte återvända utan fisk. Jag avskyr morfar!
Ett vilsekommet bombplan.
Ett tyskt... Det måste ha tappat bort sin eskader.
Fiskar... miljontals med fiskar!
- Det här går för långt, unge man. - Men du sa ju...
Jag medger att jag envisades, men... hur fasingen...?
- Pappsen, det är underbart! - Det verkar en aning skumt.
- Kan vi salta eller röka dem? - Det är ett mirakel!
De stinker oss ur huset imorgon. Bjud hit dina vänner på kvällsmat.
Jag har inga vänner, bara förbindelser.
Dawn!
- Dawn! Det är jag! - Låtsas inte om honom.
Bill!
- Bill, styr hit kanoten. - Fortsätt på den här sidan, Billy.
Snälla...
Ge mig en chans att förklara.
Snabbare, Billy. Snabbare!
Dawn! - Susie...
Jag slår ihjäl dig, Sue Rohan.
Dawn...
Jag kunde inte skriva... Hemlig kommendering.
- Jag kom när jag hörde om babyn. - Ge dig i väg!
- Jag har deserterat för din skull. - Jag hatar dig!
Bruce! Bruce...!
Bruce, vad har jag gjort?
Så länge kan ingen hålla andan.
Bruce!
- Jag har saknat dig så mycket. - Och jag dig, raring.
Så roligt att du kunde komma.
- Nu är vi alla tillsammans igen. - Och allt går sin gilla gång...
- Så du ska bli morfar? - Och jag är själv bara en grabb.
- Elsie Drinkwater är begravd här. - Den slampan!
Ta ett foto.
Ställ upp er för fotografering...
Le.
- Hej då, Bruce. - Var tapper.
Häng inte läpp.
Jag frågade mig vad jag kan göra med fyra döttrar.
En stråkkvartett var allt jag kom på.
- De hatade mig för det. - Men det är vi glada för nu.
SkåI för musiken, och frånvarande vänner.
Och för frånvarande brudgummar.
Och... för bruden.
SkåI för mitt befäl. Han har fått mig placerad nära hemmet.
Han sa: "Ditt hus brinner ner, din dotter gifter sig. "
"Du har alltid permis. "
"Packa ihop skrivmaskinen och utkämpa kriget där nere. "
Jag har hittat en stuga att hyra. Jag vill aldrig mer lämna floden.
- Barnen har haft en härlig sommar. - Kör till. - SkåI för floden.
Och lojala vänner.
Och bra och trogna fruar.
Hoppas vi. Och för vresiga morfäder.
Då du snart blir en av de våra, kastar jag handsken.
En kricketmatch. Du och Mac mot Bill och mig. Nå?
- Mac och jag har spelat i lag. - Det har vi hört tusentals gånger.
Det är en försoningsgest. Godta den. Han gör sitt bästa.
- Ni slår först. - Jag spelar alltid stackatot fel.
- Hon mår inte bra. - Kom här och lägg dig.
Snyggt kast. Långt. - Han blir en bra spelare.
- Ge honom "du-vet-vad". - Ska bli, morfar.
- Det var ett skruvat kast! - Du upptäckte det inte, Clive.
Jag lärde ut det och nu använder han det mot mig.
Sånt är livet. Grymt, inte sant? - Bra gjort, min gosse.
- Jag är stolt över dig. - Clive...
- Kom snabbt. - Ja ja, vi kommer.
- Få inte panik. - Clive!
Hämta doktorn. Dawn har värkar.
Massor av varmt vatten! Så säger de alltid på bio.
Skynda er!
- Andas djupt. - Varför? Det kommer av sig själv.
Det gör inte ont.
Det är kladdigt!
Hallå där!
Ge dig i väg härifrån!
Det här är inte slutet, det är inte ens början till slutet.
Men kanske slutet av början.
Jag pallade den. De jagade mig jättelänge.
Gjorde du det för mig, och på sista sommarlovsdagen?
- Egentligen för barnet. - Både jag och barnet tackar dig.
Du är egentligen ganska snäll, Billy.
Eländiga fähund! Det är jag som borde vara deppad.
Jag offrar min sista bensinskvätt på att köra dig till skolan.
- Jag måste bo på Rosehill Avenue. - Tills du kommer in på skolan här.
- Hos mrs Evans. Jag hatar henne. - Du får komma hem på helgerna.
Håll truten nu annars får du gå.
Stöddiga karlar som leker krig. Skandalöst!
Ni bankar vettet ur dem...
...och fyller dem med dynga!
Vart ska ni ta vägen?
Herregud... inte min skola!
Rohan! Rohan!
Det var en vilsekommen bomb. - Tack, Adolf.
Ställ upp dem på led!
Var är er disciplin? Ni ska alla bli straffade.
Det är krig... Ställ er på led!
Vem kastade lådan på läraren?
Det här ska ni få ångra.
Morfar!
Sluta!
Inget har nånsin gått upp emot det ögonblickets perfekta lycka.
Min skola låg i ruiner. Floden kallade med löftet om stulna dagar.